LØVEKVINDEN
Jeg faldt vist.
Om 2-3 uger.
Koret har brug for flere altstemmer.
Det er ikke nødvendigt.
Ja.
Arctander!
Hvad er der sket?
Jeg tager over.
Jeg holder så meget af Jesus.
Jeg har tænkt på ham hele aftenen. Tror du, han vil hjælpe mig?
Han skal hjælpe mig.
De tror vel ikke, jeg mister hende? Jeg kan ikke miste hende.
Lov mig at gøre alt, hvad De kan.
Jeg har aldrig set noget lignende før.
Det gør mig ondt. Jeg gjorde virkelig, hvad jeg kunne.
Men barnet lever.
Jeg forstår, at De er oprevet, men...
Lever det?
Jeg mener... Er det livsdueligt?
Ja, det er en smule for tidligt født, men viser alle tegn på vitalitet.
Fjern det.
Det er ikke noget barn. Det er en los.
Få det væk, siger jeg.
Og jeg er ikke "kære Gustav" for dig eller for nogen anden her.
Er der noget, De trænger til?
- Lidt at spise? En øl, måske? - Nej.
Er der nogen, jeg skal ringe til? En ven? En slægtning?
Nej. Jeg har ingen familie, som er i live.
De dør alle sammen.
Der er kun mig tilbage nu.
Birgerson har sagt, de er villige til at tage Deres datter for en tid.
Så hun får omsorg og mad.
Indtil De kommer så meget på plads, -
- at De kan tage fat på det praktiske.
Vil De slukke lyset, før De går?
- Jeg kan hjælpe frøkenen. - De skal ikke gøre honnør for mig.
Ruth Johansen, ny musikpædagog.
- Stationsforstander Arctander. - Mig en fornøjelse.
Hvor var du den nat? Du, som gav mig liv. Hvor blev du af?
Forsvandt du op til nordlyset?
Op i det ubegribelige skær, der løber som et vildspor over himlen?
Gik du ind i Paradiset og hørte himmelens harper slå af fryd?
Mødte du denne Jesus, eller er du blevet hos mig?
Fulgte du mig den nat og alle nætterne siden?
Var du der nogensinde?
Eller var du bare en funktion af stationsforstanderens sorg?
Hvad skal barnet hedde?
- Hvad skal barnet hedde? - Det... ved jeg ikke.
- Du ved det ikke? - Nej. Jeg har andet at tænke på.
- Gustav, jeg må have et navn. - Ja, det forstår jeg selvfølgelig.
- Hvad med Ruth efter moderen? - Nej. Aldrig.
Det går ikke. Det bliver for meget.
Hvad med Eva?
Det er et bibelsk navn. Navnet på vor alles stammoder.
Hvis videnskaben har ret, var vor stammoder ikke ulig dette barn.
Eva så ikke ud som en abekat.
Det må man nok sige.
Eva.
Eva er måske ikke så dumt.
Eva.
Nej, det er et godt navn.
Eva, jeg døber dig i Faderens, Sønnens og Helligåndens...
Vi må skynde os. De kommer for at hente Ruth.
Der er noget mærkeligt ved den baby.
Swammerdamm, hvad mener du?
- Mener om hvad? - Om alt dette her.
- Han holdt så meget af sin hustru. - Ja ja, men det er da sært, ikke?
Hvad?
Man skulle tro, det var dronningen af Saba. Program med vandmærket papir, -
- faner og vagter. Det er da underligt.
- Det er hans måde at vise sorg på. - Ja, måske.
Stationsforstanderens sorg. Tror du virkelig det?
Vi har alle vor måde.
Skal jeg sige dig, hvad jeg tror? Det her er ikke nogen begravelse.
Det er en afledningsmanøvre. Det er, hvad det er.
Godaften.
Jeg skulle hilse fra fru Birgerson og sige, -
- at Deres datter ligger i en kurv hjemme på vores soveværelse.
Gustav. Hun knytter sig til barnet.
- Fru Birgerson er jo oppe i årene. - Er det faldet af?
Det er ikke noget barn.
- Er der da ingenting, man kan gøre? - Desværre. Det er meget usædvanligt.
- Vi må bare håbe, det falder af. - Doktor Levin har fundet en amme.
Pigen er kun 17 år gammel og i en ganske vanskelig situation.
Hendes barn døde kun tre dage gammelt. Faren er ukendt.
Hendes forældre vil ikke vide af hende. Hun har brug for stillingen.
Hvor er der fint her.
Jeg har aldrig haft mit eget værelse før.
Derhjemme er vi så mange. Der er slet ikke plads til det.
Hvis du får brug for noget, er jeg nedenunder.
Hej.
Ja?
- Det var stationsforstanderen... - Han er ude på inspektion.
- Skal jeg hilse fra nogen? - Nej da.
Nej, jeg er kantor Swammerdamm.
Jeg kommer tilbage en anden dag.
- Swammerdamm! Du ser bestyrtet ud. - Bestyrtet?
- Du var hos stationsforstanderen? - Jo...
Hvorfor er du så bestyrtet? Du plejer ikke at være så anspændt.
Du aner ikke, hvad jeg har set.
Jeg bankede på hos stationsforstanderen...
Men det var et menneskebarn.
Så er det sandt, hvad folk siger.
- Hun havde ikke ormeøjne? - Ormeøjne? Nej.
- Og ikke hugtænder? - Nej. Er du gal?
- Tidende må skrive et par linjer. - Hvad? Nej!
Det var fortroligt. Du må ikke skrive det i avisen.
- God middag, kantor. - Jeg beder dig som min ven.
Efter nøje overvejelser har redaktionen besluttet -
- at lægge en dæmper på den senere tids spekulationer.
ET SÆRT NATURFÆNOMEN
Sladder er et onde.
Vor avis er i lighed med andre seriøse journalistiske organer -
- modstander af den slags aktiviteter.
Imidlertid kan der undtagelsesvis forekomme -
- private hændelser af så særlig karakter, -
- at sladderen kræver ansvarsfuld journalistisk opmærksomhed.
Hun ligner et dyr.
Fuld af...
Døren skal aldrig åbnes med barnet på armen.
Jeg er tjenestemand på De Norske Statsbaner og vil ikke skabe postyr.
Gå aldrig nærmere vinduet end til denne streg. Er det forstået?
Og jeg vil ikke se hende -
- på mit kontor, hos telegrafen eller på stationen.
Og heller ikke på perronen. Er det forstået?
De forsvinder nok, når der ikke er noget at se på.
Har du set, om der er faldet noget af på puden eller sådan noget?
- Nej. - Nej...
Hr. stationsforstander? Det er ikke min sag at foreslå noget sådant.
Fortsæt.
Jeg tænkte på Eva.
Det er forkert, at hun ikke får frisk luft. Hun bliver så blegnæbbet.
Hun spiser og sover dårligt og klynker rigtig meget.
Så jeg tænkte, at hvis jeg nu gik en tur med hende -
- ned i Storgata eller op til Fredheim?
Jeg skal tænke over det. Godnat.
Jeg har tegnet et kort her. Det er den runde, I kan gå.
Perronen er tom kvart over ti.
Der kan du trille hende ned for enden af perronen.
Der krydser du sporovergangen og kommer til den ubebyggede grund.
Der finder du en delvist plankebelagt sti, som fører til lokomotivgaragen.
Ved lokomotivgaragen er der en lille bænk, -
- hvor I kan sidde et øjeblik. Altså hvis der ikke kommer nogen.
Hvis I vil være ude en time, -
- til kvart over elleve, tager I samme vej tilbage.
Men vil I tage en kortere tur, er I nødt til at gå rundt om hele byen.
Så er der ikke tid til at stoppe op.
Alt andet er strengt forbudt.
Hun grinte i dag.
- Vil du ikke holde hende lidt? - Det er bedst, du tager dig af det.
I dag er det for sent, men i morgen... Har Hannah et ur?
Gustav! Brev! Fra det medicinske kollegium.
Kender de til det i hovedstaden?
Jeg var nødt til at indberette det. Ellers fik jeg selv problemer. Læs.
"Tilstanden er så sjælden, at der kun er en håndfuld kendte tilfælde -"
-inden for de seneste 400 år.
"Således har Deres brev vakt stor interesse ..."
De kommer hertil. Tror du, at de kan gøre noget?
Nu må videnskabens røst udtale sig, og så får vi se.
Doktor Strøm? Doktor Levin.
Stationsforstander Arctander. Jeg er barnets far. Det er denne vej.
Hun smiler og laver de samme lyde som andre børn. Af det, jeg ved af.
Har De set det før?
Hvad er der galt med hende?
Så hun har ganske enkelt beholdt hårene?
Men hvordan får man dem til at forsvinde?
Men hvornår forsvinder alle hårene?
Jeg ved, at jeg ikke ligner dig. Hverken mine øjne eller andet.
Når jeg ser mig selv i spejlet, ser jeg noget fuldstændig anderledes.
Jeg ved det godt.
Andre har ansigter. Det har jeg ikke.
Eva? Skal vi ikke lade det billede hænge der på sin plads?
Det er ikke noget godt billede.
Hun så slet ikke sådan ud i virkeligheden.
Nej! Nej! Nej!
Se på mig! Nu kan du sidde herinde, -
- til du bestemmer dig for at gøre, som jeg har sagt.
Næh, hvor fint! Det er det smukkeste træ, vi nogensinde har haft.
Det minder mig om juletræsfesten i Fredheim, da jeg var barn.
- Hvad er en juletræsfest? - Ved du ikke det?
En fest for juletræet, måske?
Juletræsfesten var den bedste dag i hele året. Bedre end juleaften.
Det var i januar. Vi tog afsked med juletræet.
Det var tre gange så stort som dette. Og det var så smukt pyntet.
- Var der kugler på det? - Guldkugler.
- Ægte guld? - Pynt nu bare træet færdig i stedet.
Jeg havde min fineste kjole på. Helt rød med blå fløjlsbånd.
Og så havde mor sat sølvspænder på skoene, så de glitrede som træet.
- Lignede du en prinsesse? - Det gjorde jeg nok. Jeg var så fin.
- Og så? - Så dansede vi om træet.
Bagefter kom tryllekunstneren. Det var det, alle glædede sig mest til.
- Hannah? - Han tryllede blomster ud af luften.
Hannah!
Mangler der ikke noget deroppe?
- Eva? Jeg er tilbage om et øjeblik. - Fint.
Der går højst 40 minutter.
Om natten drømmer jeg om dig, af og til, ikke så ofte.
Du er smukkere end på billedet. Og dine øjne er så brune.
Stemmen er lav og nær. Du smiler og siger ting til mig.
Ting, jeg glemmer, når jeg vågner. Alligevel elsker jeg de drømme.
Engang drømte jeg, at du havde hår i ansigtet, og at jeg ikke havde.
Men da jeg vågnede, var alt som før.
Jeg ville ønske, det ikke var sådan.
Hvor længe skal Hannah være hos sin familie?
Hannah? Til tredje juledag.
Bliver det ikke spændende at pakke julegaverne op?
Kan vi ikke tage til juletræsfesten?
Nej. Det er ikke noget for os.
- Hannah sagde, det var for alle. - Hannah!
"Hannah sagde". Hun sætter dig en masse griller i hovedet.
Eva. Jeg har jo fortalt dig, hvordan folk kan være.
Ja. Det skal nok gå.
- Så godnat. - Godnat.
- Havde I juletræ, før jeg blev født? - Ja, selvfølgelig. Det ved du da.
Din mor lavede jo både englene og stjernerne, som hænger på træet.
Tror du, hun tænkte på mig, mens hun lavede julepynten?
På dig?
Nej, det tror jeg ikke, hun gjorde.
Nej... jeg vil have en mere lukket sko.
Altså... noget i den retning.
Ja.
- Tusind tak! - Sig også tak til Hannah.
Tak!
Du må låne den her i aften. Den havde jeg på, da jeg var lille.
- Er I klar? - Du ligner en prinsesse.
Se, hvordan det glitrer, Eva.
Er det varmt?
Det tænkte jeg nok.
Far købte sølvspænderne.
Ja.
Mine damer og herrer, drenge og piger.
Velkommen til en lille stund fuld af magi, trolddom og mirakler.
Er I forberedte på at se ting, som I hidtil aldrig har set?
Ja!
Lad os se, om vores usynlige høne...
...kan lægge æg til os, hvis jeg siger kluk kluk i posen.
Kluk kluk.
Skal vi se, om vi kan få hønen til at lægge flere æg?
- Vælg mig! - Tag mig.
- Kan du sige kluk kluk i posen? - Kluk kluk.
Hvad med dig, lille ven? Jøsses!
Det var... Det var søreme en flot julebukmaske, lille ven.
Det er ikke nogen maske. Hun er sådan der.
Jamen så er det vel selveste julebukken, vi har her.
- Kan julebukken snakke? - Kluk kluk.
God hund.
Det er ikke et æg. Det er en sten.
Hvad sagde jeg? Nu tager vi hjem.
Sådan her virker ensomheden: Når du er så ensom, -
- at du ikke tror, du kan blive mere ensom, bliver det værre.
Så kan du vælge, om du vil skrige...
Hvad laver du? Hold op! Hvad er det, du laver? Sådan gør man ikke.
Eller du kan sidde stille i et rum og føle, du står udenfor og banker.
Skriger du, er det, fordi der ikke findes ord, som er ensomme nok.
Bagefter kan du finde spillekortene frem eller lave noget andet.
Og alt virker som før.
Eller næsten som nyt.
Og det er overstået for denne gang.
Vil du tegne mig, far?
- Du er så dygtig. - Tak.
- Vil du ikke nok? - En anden gang. Hvad laver du?
I morgen?
Kom!
- Hejsa! - Der er en, som vil give dig noget.
Ser man det? Hold da op! Den er fin. Tusind tak.
Værsgo. Hvorfor kalder de dig for Gnisten?
Nok fordi mit hår ligner gnister.
- Nu skal Gnisten arbejde, Eva. - Nej, nu bliver det spændende. Kom!
Det er Karolius. Jeg svarer, at jeg har besøg af to unge, søde damer.
Der kom den.
"Du praler som altid. Det er sikkert bare nogle gamle høns."
Var det ikke frækt? Skal vi svare ham? Kom her.
Hvad skal vi så svare? At han er en gammel ræv?
Nu skriver vi det.
Kender du bogstaverne? Nu skal du se. Tag den her.
Prikkerne kalder vi for ditter.
Stregerne kalder vi for datter. Det er korte og lange stød. Dit og dat.
- Dit og dat, dit og dat. - Duk dig.
Duk dig, Eva. Gem dig.
Ja... hej.
...Stillehavet. Det forbindes med Det Nordlige Ishav ved Beringstrædet.
Størrelsen beskrives hundrede år...
Der er kommet et brev til dig.
- Til mig? - Det skulle jeg mene.
"Kære Eva. Du var så dygtig, at jeg tænkte, du vil få glæde af dette.
Med højagtelsesfuld hilsen din ven Gnisten."
Se!
Det er hele morsealfabetet.
Der står: "din ven, Gnisten".
Kæreste Elsa, er det at tage ansvar?
At omstyrte samfundet, tage loven i egen hånd og dræbe modstanderne?
Det skaber bare gennemgribende kaos. Togene står vist helt stille der.
Ikke ét tog overholder køreplanen.
Det må man sige. Det må man virkelig sige.
- Jeg vil være telegrafist. - Hvad sagde du?
Der er mange damer, som er telegrafister. Det sagde Gnisten.
Det var hyggeligt.
I har været nede uden min tilladelse. Det gør I aldrig igen.
- Hun trænger til at møde folk. - Det afgør jeg!
- Hun kan ikke sidde så meget alene! - Hun er ikke alene. Hun har os!
Hun er et barn, Arctander.
Hun trænger til at møde jævnaldrende. Lad hende begynde i skolen.
Har du allerede glemt, hvad der skete til juletræsfesten?
Synes du, vi skal blive ved med at udsætte os selv for det?
Det var alt for i dag, Hannah.
Gustav, tager du min kam?
- Skal du tegne senere, far? - Ja, det er ikke utænkeligt.
Hvad skal du tegne?
En ny togmodel, som jeg prøver at få fat i.
Et malmtog.
- Hvor er Hannah? - Det ved jeg ikke.
- Hvornår kommer hun tilbage? - Det ved jeg ikke.
Hvem skal så tage sig af mig?
Det ved jeg ikke. Hold op med at spørge så meget.
Hvad laver du?
Jeg kan hente Hannah, hvis jeg ikke har hår.
Hvad er det for noget vås? Vil du have skæg på hele kroppen?
Den her rører du ikke. Det er min. Forstår du det? Forstår du det?!
Tør dig nu. Vås.
Ja... jeg skal gå direkte til sagen.
Hannah er stærkt savnet derhjemme.
Jeg lytter gerne til de krav, som Hannah har for at komme tilbage.
Der var den.
Eva!
Derinde... er der en overraskelse til dig.
Hej!
- Er den til mig? - Ja!
Den går til telegrafen nedenunder, så du og jeg kan snakke sammen.
Skal vi prøve med det samme? Sæt dig her, så løber jeg ned.
Det må jeg nok sige.
Velkommen tilbage.
Alt i orden, Eva. Gnisten.
Jeg elsker Gnisten, for han er min ven.
Af og til sniger jeg mig ned til ham for at lytte til meldingerne.
Andre gange sender han dem videre, -
- så jeg kan følge med i, hvad der sker.
Gnisten til Eva: Hold øje med 14.30-toget. Der er en ægte neger.
Med toget 15.45 kommer der en karrusel!
Hvad er det for noget med mit lille apparat?
Alt det her for at lindre en eller fleres dårlige samvittighed.
Og for at jeg ikke bliver set i ekspeditionen.
En sensation!
De kunne have krævet entre, både far, Gnisten og Hannah.
De kunne have dannet et indbringende aktieselskab.
Folk ville have stået i kø.
Eva kalder Gnisten. Er det lovligt, at dr. Levin og far bestemmer, -
- at jeg aldrig får lov til at begynde i skole?
Jeg kan ikke modsætte mig Arctanders afgørelse. Jeg er enig med ham.
Hun trænger til at lære ting sammen med andre børn. Undervisningsud...
Dem tager jeg mig af. En læges ord er lov.
Det må da være fint at have det sådan.
Nej... Hvad ved jeg?
Men jeg bor på stationen og ved, at der bliver sendt breve om sagen.
- Til lensmanden og præsten. - Du skal ikke blande dig for meget.
Nej, hvad ved jeg? Men da jeg var barn, og nogen blev holdt hjemme, -
-så kom lensmanden.
Jeg tænkte bare på, hvad Arctander og doktoren i så fald ville gøre.
Jeg kommer fra skolen.
Tror du, de andre børn har lært meget om mesopotamisk historie?
Måske.
Kom.
Det er Eva, vores nye elev.
Hende skal vi tage godt imod.
Du kan få lov til at sidde her.
Ja! I dag skal vi lære om bogstavet I.
Kender nogen et ord, som starter med I?
- Ja? - Is.
Alvin!
Det er en fin tegning, men der er ikke noget I i kat.
Is. Kender I flere?
- Tag hendes skoletaske. - Rottefælde.
Riv håret af hende!
- Hvordan gik det i skolen i dag? - Det gik fint.
Rigtig godt.
Si vis amari ama.
Hvis du vil elskes, så elsk selv, siger et gammelt ordsprog.
Man siger det for at få folk til at opføre sig godt. Det hjælper ikke.
- Kjersti Borgli? - Ja.
Kristine Gulbrandsen?
Jeg prøver at tænke på primtallene. Fascinerende og sære talvenner, -
- som er delelige med 1 og med sig selv og ikke kan bruges til noget.
Så det er her, du gemmer dig?
- Skulle jeg ikke være kommet? - Nej.
Nej nej. Nu skal det gøre godt med en lille kaffetår.
- Jeg drikker ikke kaffe. - Jeg har drukket kaffe hele livet.
- Far siger, det er usundt for børn. - Du er ikke noget barn.
Så skal du have meget kandis i.
Smager det godt?
Rigtig godt.
- Plejer du at bade her? - Det er alt for koldt.
Spring nu i. Det er ikke spor koldt.
Du kunne godt have sagt, at du ikke kan svømme.
- Jeg troede, jeg kunne nu. - Du er underlig.
Men på en god måde.
Jeg forstår det ikke.
Hvis diameteren i en cirkel er 1, er omkredsen 3,14.
- Altid? - Altid.
I Amerika forsøgte de at vedtage en lov, som afrundede pi til fire.
Så var ingen broer blevet stående. Heldigvis var der en professor.
Hvor er du glat.
Jeg synes, du er pæn. Må jeg gemme mig med dig igen en anden gang?
- Må jeg? - Arvid... hav det godt.
- Du kom for sent. - Ja.
Og apropos, så har jeg fået brev fra frøken Hadeland igen.
Hun skriver, at du har været meget borte. Hun er urolig for dit fravær.
- Må man udbede sig en forklaring? - Frøken Hadeland, måske?
Og professor Strøm har sendt en forespørgsel.
Om en hudkongres i København om en måned.
Der kommer læger og forskere fra hele verden. Vi er inviteret.
- Skal vi rejse? - Ja.
Det er måske ikke så dumt at komme lidt væk herfra.
Måske finder de frem til en kur til mig.
- God tur, Eva. - Tak.
God tur.
Det er bare lidt mad til rejsen.
- Har du fået nyt lommeur, far? - Ja, jeg ved ikke, om det er så nyt.
Lidt, måske.
- Hvor er det flot. - Vi må jo pynte os til rejsen.
Vi kan spise middag i restaurantvognen i aften.
- Men Hannah har givet os mad med. - Hannahs mad har vi fået nok af.
Kom.
- Godaften. - Godaften. Navnet er Arctander.
- Hallo! - Ja?
- Vi har reserveret. - Naturligvis.
Ja. Arctander. Det stemmer. Kom med denne vej.
- Menuen. - Tusind tak.
Der er ikke så meget at rafle om. Vi tager det bedste. Hovmester!
Vi begynder med to gange dagens suppe efterfulgt af bøf.
Der kommer mere senere. Gå ikke for langt bort.
Og et glas æblecider til min datter og en halv flaske bordeaux til mig.
Tak.
Lad dem bare...
Ja, så kom vi to ud på en rejse til det store udland.
Frøken og hr. stationsforstander Arctander.
Skål.
Har jeg fortalt, at jeg har været i København før?
Dengang havde jeg selskab af en ung dame.
Det var længe før, jeg mødte din mor.
Vi gik den smukkeste tur, -
- jeg nogensinde har gået. Det vil jeg gerne gøre igen.
Måske fornemmer jeg det ubevidst. At rejser kan virke sådan på folk.
Så snart tog eller skib sætter sig i bevægelse, -
- slipper det virkelige liv taget i folk.
Og de opfyldes af livet, som det burde være.
De bliver for en stund til den, de skulle have været. De er fri.
Og bestiller en flaske bordeaux til og en isdessert til datteren.
De første timer, da vi fandt os til rette i værelse 314, -
- og senere, da jeg tog din arm, og vi gik ud i alt dette.
Og solen gik i bue over København, denne verdensby i lommeformat.
- Det er fint, ikke? - Nydeligt.
I de timer følte jeg mig som din prinsesse, far.
Sidenhen kommer der andre timer.
- Det skal nok gå, far. - Pas nu godt på hende.
Godaften, lille frøken.
Jeg formoder, vi er delegater på samme kongres?
Andrej Bor, til tjeneste.
De kan kalde mig Andreas.
Eva Arctander.
Nu, hvor vi er blevet præsenteret, -
- vil De så ikke følge med mig, så vi kan få os en lille snak?
De er det absolutte højdepunkt på denne kongres.
Undskyld, at jeg forskrækkede Dem.
Jeg er ofte vågen om natten, fordi jeg har ondt i huden.
Min svøbe. Har De mange smerter, frøken Højdepunkt?
Nej, det gør ikke ondt.
Det var da godt for Dem. De har vel truffet professor Joachim?
Er han læge?
Den var god.
Nej nej, han er direktør for en omrejsende trup.
Han har et helt menageri af folk af vores slags.
Lilleputmennesker og siamesere, fede damer og stærke mænd.
En mand med to hoveder og et øglemenneske.
Det er mig.
Hans trup fejrer store triumfer og er berømt i hele Europa.
De tænker måske, at De er ensom?
Fordi ingen andre er som Dem.
I en trup som professor Joachims vil De aldrig være ensom.
Der vil altid være så mange andre, som har det ganske som Dem.
De vil føle Dem ganske normal og vil kunne finde lykken.
For jeg skal sige Dem... skål.
Blandt os mærkværdige folk findes mange lykkelige ægteskaber.
De er vældig, vældig hæslig.
De bliver aldrig kureret og får en almindelig mand.
Ingen mand, som kan give Dem det, De drømmer om. Ikke i deres verden.
Men i vores verden... vil De kunne opleve lykken.
De vil kunne blive begæret og elsket. Og De kan begære og elske igen.
De kan ikke forlange mere af livet, end grundforudsætningerne er til.
Det er en lærdom, som kommer for sent til de fleste mennesker, -
-men tidligt til os.
Skål for det.
...kun kønstvetydigheden -
- eller andre skæmmende eller sygelige fysiske kendetegn -
-viser sig samtidig.
...som De senere vil få mulighed for at observere. Hjertelig tak.
Se venligst i min retning.
Jeg fik beskeden. Hvad er der sket? Det er vel ikke noget alvorligt?
Jeg er så træt.
Kom.
Nu slutter vi det her.
- Hvad skete der på sygehuset, Eva? - Ingenting.
Hej! Hvordan har du haft det?
Hej, Eva!
Ja, ja, ja.
Giv mig lidt tid, Knudzon. Jeg finder en løsning.
Jamen så får De til august.
Derefter må jeg indberette det. De vil jo stille nogen til ansvar.
- Kristian Guttormsen? - Ja.
Arvid Hansen? Arvid Hansen?
Jeg forsvinder oftere og oftere nu.
Far sukker resigneret -
- og viser mig breve fra frøken Hadeland og overlæreren.
Men han straffer mig ikke længere.
I stedet appellerer han til mit bedre jeg. Og det er endnu værre.
Jeg kan ikke lide tanken om, at jeg måske har et bedre jeg.
Jeg elsker dig.
Du er udkørt, Gustav. Det er ikke noget alvorligt, men du må hvile dig.
Jeg skriver en henvisning til et kursted med gode resultater.
- Eva kan også tage med. - På kur?!
Hvad var det, Knudzon talte om, før vi rejste? Han virkede så alvorlig.
Det var ingenting. Knudzon og jeg er gamle venner.
Er der noget, så finder vi ud af det sammen.
Jeg bader.
Eva Arctander.
Jeg synes, du er smuk.
35.
Er du?
Du er den pæneste.
Sneglekur?
Tror du, jeg kan få en almindelig mand?
Han er smuk... ligesom dig.
Jeg synes, jeg bør konversere med ham.
Da jeg fortalte, at Norges første kvindelige læge tog til Paris -
- for at møde Einstein og Marie Curie, virkede han ikke interesseret.
Hvis bare jeg var lige så pæn som dig.
Far er blevet kaldt hjem før tid.
Det er noget alvorligt på stationen. Vi rejser lige om lidt.
I lige måde.
Tror du det?
Gnisten! Arvid har...
Far?
Hannah?
Hvor er Gnisten?
Hannah?
Som du sikkert ved, er revisorerne her, fordi der er forsvundet penge.
Men vi kommer nok frem til en venskabelig overenskomst.
Ellers ender det med en politianmeldelse.
Du mister din plads. Knudzon og jeg lægger et godt ord ind for dig.
Det behøver ikke blive til en stor sag.
At... Vil du give mig skylden?
Jeg vil nå frem til en gensidig overenskomst, ja.
Men... Jeg har jo vidst, -
- at det var dig, som tog pengene, siden den anden uge, jeg var her.
Jeg burde jo anmelde dig.
Og gøre det til en retssag?
Ja, du...
Så bliver det dit ord mod en pletfri stationsforstanders.
Hvordan tror du, det ville gå?
Melvig! Melvig, sæt dig ned.
Jeg ved jo, at du holder af Eva. Hun behøver sit hjem.
Hvor skulle hun ellers bo? Her kan hun i det mindste telegrafere.
Hun vil ikke være telegrafist.
Hun vil studere matematik. Og så må hun tage til hovedstaden.
Hun er for begavet til at sidde på det telegrafistkontor.
Nogen højere uddannelse kan jeg ikke betale for.
Desuden tvivler jeg på, at nogen ville optage hende.
Og hvor skulle hun bo?
Melvig?
Hun behøver sit hjem.
For Evas skyld?
Far?
Rejser du, Gnist? Vent!
- Stands det! Han må ikke rejse! - Vær venlig at række mig saltet.
Gnisten står på perronen og venter på toget. Du må ikke give ham skylden!
Jeg giver ham ikke skylden. Han gik af egen fri vilje.
- Hvorfor stopper han frivilligt? - Ikke den tone, unge dame.
Det var den interne revision. Statens penge er forsvundet.
- Må jeg bede om saltet, Hannah? - Er det sådan?
Han lagde kortene på bordet og påtog sig skylden.
Jeg og Knudzon har lagt et godt ord ind for ham, så sagen blev afsluttet.
- Men han mister sin plads? - Ja, det var en del af aftalen.
Desuden slap vi for en retssag. Det ville have været kedeligt.
- For dig og stationen! - For alle. Ikke mindst for dig.
Eva?
Jeg forstår godt, at det er svært.
Han var en god ven, du syntes godt om ham, og han var rar mod dig.
- Men du må forsøge at... - Forsøge hvad?
- Forsøge at se filosofisk på det. - Filosofisk?
- Det var en god idé. - Ikke den tone, har jeg sagt.
Ironi hjælper ikke. Den her slags ting sker indimellem her i livet.
Sådan er livet nogle gange, Eva. Og nu snakker vi ikke mere om det.
- Hvad skal vi så snakke om? - Det ved jeg ikke.
Du kan ikke gøre det her!
Tak, Hannah. Jeg er mæt nu.
Gnisten!
Gnisten!?
Eva?
Eva? Vil du ikke komme og se lidt på det her?
Jeg læser.
Der er jo en, som snart har fødselsdag.
- Måske mangler du noget nyt tøj? - Det kan godt være.
- Hvad ønsker du dig? - Et krystalgoniometer.
- Javel. Hvad bruger man det til? - Det er lidt vanskeligt at forklare.
Det bruges til at bestemme det indbyrdes vinkelforhold i en krystal.
Så kan man fastslå, hvilket krystalsystem den tilhører.
- Du er noget for dig selv, Eva. - Og?
- Et krystal... - ...goniometer.
Goniometer. Krystalgoniometer.
- Har du nogen krystaller at måle? - Gnisten, kan du huske ham?
Vi skulle op i molybdæn-minen og lede efter flere. Det var planen.
Ja ja, jeg forstår.
På min fødselsdag vil jeg ikke hen til gravstedet, som vi plejer.
- Det har vi altid gjort. - Det er spild af tid.
Jeg vil hellere til en forestilling på Fredheim. Det er en slags varieté.
Det skal nok blive spændende. En slags varieté, sagde du?
Ja ja, så længe det ikke er Ibsen. Ham bliver man så træt af.
Mine damer og herrer!
Vi er stolte af i dag at kunne præsentere det mest spektakulære, -
- det mest mangfoldige billede af menneskeliv.
Jeg bringer Dem tvillingepigerne fra den irske hede.
To sjæle i én krop. Dømt til at leve sammen, til de dør!
Lilleputladyen Nicoline Featherly.
Mine damer og herrer, den højeste mand i Europa!
Deres helt egen mr. Grimsen fra Telemark!
De er de første, som får at vide, at miss Featherly og mr. Grimsen -
- har forlovet sig og skal giftes i Stockholm.
I Borneos urskov findes der stadig uopdagede stammer.
Mennesket i alle sine former er usigeligt mangfoldig.
- Er det en abe? - Sådan en har vi da selv!
Hvor vover De at opsøge mig i mit hjem?
Aldrig i livet. Ikke under nogen omstændigheder.
Var det, De så i går, virkelig værre end -
- for eksempel det medicinske teater i København?
- Modbydeligt! Det er, hvad det var. - Men folk morede sig, Arctander.
Det er det, folk vil. Deres datter kan se Berlin, London, Rom, Amerika.
Hun kan blive meget rig. De kunne også blive finansielt uafhængig.
Hvad tror De, hendes salig mor ville sige? Eller folk her på egnen?
Svaret er nej. Vær så venlig at gå Deres vej.
Vil De i det mindste overveje det? Vi rejser ikke før i eftermiddag.
Må jeg byde dig velkommen til vores forestilling?
Det er mig en stor fornøjelse. Kom og mød de andre.
TAK
FORESTILLINGEN DEN MENNESKELIGE MANGFOLDIGHED
Kom nærmere! Kom nærmere!
De var allerede begravet, men de blev vakt til live igen.
- Hvornår vænner man sig til det? - Man vænner sig aldrig til det.
Små rum, store rum.
Rum, som kommer og går. Byer, som kommer og går.
Scener, tivolier, knejper...
Kun jeg står stille, mens alt og alle andre bevæger sig og støjer.
Jeg indser, hvor nært og fortroligt mennesket er med tal og tanker.
De er vore virkelige fædre og mødre. Vores eneste sande venner.
Mine damer og herrer! Det er mig en ære at præsentere -
-fru professor Eva Arctander!
Hun vil fortælle om sit arbejde med modulære former og Ramanujan.
Kære kolleger.
Følgende førte mig til dette smukke rum fuldt af spændende tanker:
En matematisk konstant, det vigtigste tal i historien.
Pi.
Skyldes min fascination mon min medfødte særegenhed?
Denne luksuriøse pels, som nogle kvinder ville betale for at bære?
Er det muligt? Eller ikke?
Endnu mere interessante er formlerne, jeg skal præsentere Dem for.
Tusind tak. Tak.
- Undskyld mig. Eva Arctander? - De må have mig undskyldt.
Tak.
Undskyld, kan jeg hjælpe dig?
Eva!
Gud, hvor er du smuk.
Det er mærkeligt at være her, uden at han er her.
Ja, men han var gammel og mæt af dage.
Han var klar.
...og forlad os vor skyld, som også vi forlader vore skyldnere.
Led os ikke i fristelse, men fri os fra det onde.
Thi dit er riget og magten og æren i al evighed.
Amen.
- Ikke noget af hans tøj? - Nej.
- Manchetknapperne og gulduret? - Nej, ellers tak.
Men det stel, som dine forældre fik i bryllupsgave...
- Skal jeg pakke og sende det? - Nej tak. Jeg klarer mig.
- Jeg har det, jeg behøver. - Så ordner jeg resten senere.
Så tager vi os et glas sherry.
Jeg har taget det med fra Paris. Det kom for nogle få år siden.
Man kommer det på neglene, så de bliver røde.
Du kan have det på, når du skal være lidt fin.
Men pust på det, for ellers kan det lave pletter på dit tøj.
Jeg håber, at du er glad for, at du kom og tog afsked med ham.
Han var vældig optaget af, at du skulle have denne mappe.
Oversættelse: Malene Hollnagel Scandinavian Text Service 2016